Letošní Velikonoce budou jiné, zvláštní. Kvůli pandemii se křesťané nemohou fyzicky účastnit velikonočních obřadů. V následujícím textu z roku 2000 přinášíme zamyšlení Chiary Lubichové nad tím, jak je možné tyto dny Svatého týdne prožít.
„Dnes je Zelený čtvrtek. Pro nás je tento den zvláště mimořádný, a to díky naší spiritualitě zrozené z charismatu, jež nám daroval Duch svatý. Proto se dnes nemůžeme nezastavit, abychom rozjímali, kontemplovali a snažili se znovu prožít tajemství, která nám odhaluje nejen tento den, ale i Velký pátek, Bílá sobota a Boží hod velikonoční.
Každý z uvedených dnů můžeme nazvat jedním slovem, které nám už po více než padesát let v našem Hnutí říká – a to s velkým důrazem – čím máme být: Láska – Zelený čtvrtek, Ježíš opuštěný – Velký pátek, Maria – Bílá sobota, Zmrtvýchvstalý – Boží hod velikonoční.
Dnes tedy láska. Zelený čtvrtek je dnem, v němž jsme v průběhu let často zakoušeli zvláštní jemnou intimitu s Bohem a který nám připomíná hojnost lásky seslané nebem na zem.Láskou je především eucharistie, kterou jsme v tento den dostali.Láskou je kněžství, které je službou lásky a zprostředkovává nám mimo jiné i eucharistii.
Láskou je jednota, účinek lásky, kterou Ježíš vyprošoval od Otce: “Aby byli jedno jako já a ty” (srv. Jan 17,21). Láskou je nové přikázání, které nám předal v tento den před svou smrtí: “Milujte se navzájem: jak jsem já miloval vás, tak se navzájem milujte vy. Podle toho všichni poznají, že jste moji učedníci, budete-li mít lásku k sobě navzájem”(Jan 13, 34-35). Je to přikázání, které nám umožňuje žít zde na zemi podle vzoru Nejsvětější Trojice.
Zítřejší Velký pátek má jen jedno jediné jméno: Ježíš opuštěný. V těchto dnech jsem dopsala knihu nazvanou “Výkřik”. Věnovala jsem mu ji s úmyslem napsat ji i vaším jménem, jménem celého Díla Mariina. Ve věnování se píše, že jde o “milostný dopis Ježíši opuštěnému”.Hovoří se v ní o něm, jenž nás povolal v jeden určitý pro každého odlišný den našeho jediného života, který máme od Boha, povolal k tomu, abychom ho následovali a darovali se mu. Chápeme – a také to v knize píšu – že všechno, co chci na těchto stránkách vyslovit, nemůže být jen nějakým tématem, byť i rodinným, vroucím a procítěným; ale má být písní, hymnem radosti a především vděčnosti jemu.
Ježíš dal všechno: život vedle Panny Marie se všemi jeho těžkostmi a v poslušnosti, tři roky kázání, tři hodiny na kříži, odkud odpouští svým trýznitelům, otevírá ráj lotrovi a dává nám Matku. Zůstalo mu božství.Jeho spojení s Otcem, tak něžné a nevýslovné spojení, které ho na zemi činilo tolik mocným jako Božího Syna a tolik královským na kříži; tento pocit Boží přítomnosti musel ustoupit až na dno jeho duše, že už ho ani necítil a určitým způsobem ho odloučil od toho, o němž říkal, že je s ním jedno, a křičí: “Bože můj, Bože můj, proč jsi mě opustil?” (Mt 27, 46).
A potom Bílá sobota. Panna Maria je sama, sama s mrtvým synem–Bohem. Je to bezedná propast úzkosti a nekonečné strádání? Ano, ona však stojí pevně na nohou a stává se vznešeným příkladem, monumentem všech ctností. Věří a doufá; jestliže ostatní zapomněli na Ježíšova slova, jimiž v průběhu svého života ohlašoval svou smrt, ale také své zmrtvýchvstání, ona na ně nikdy nezapomněla a uchovávala je spolu s ostatními ve svém srdci a uvažovala o nich (srv. Lk 2, 51).Ona nepodléhá bolesti, ale čeká.
A konečně Boží hod velikonoční. Je to vítězství Ježíše zmrtvýchvstalého, které známe a osobně znovu v malém prožíváme i my, poté, co jsme objali opuštěnost, anebo když jsme skutečně sjednoceni v jeho jménu a zakoušíme účinky jeho života a plody jeho Ducha. Zmrtvýchvstalý v nás musí být stále přítomný a živý v letošním roce 2000, kdy svět očekává nejen lidi, co v něho věří a nějakým způsobem ho milují, ale autentické svědky, kteří by mohli všem vpravdě říci – tak jako Magdalena apoštolům, poté co se s ním setkala u hrobu – ta známá avšak stále nová slova: “Viděli jsme ho!”. Objevili jsme ho ve světle, jímž nás osvítil. Dotkli jsme se ho v pokoji, který nás zaplavil; slyšeli jsme jeho hlas v hloubi svého srdce. Zakusili jsme jeho neporovnatelnou radost.
Drazí, připomínejme si v těchto dnech následující čtyři slova: láska, Ježíš opuštěný, Maria, Zmrtvýchvstalý.“
Chiara Lubichová, 20. dubna 2020, z telefonické konference.
Zdroj: www.focolare.org
foto: Robert Hupka
Spolupráce s Bohem
V koronavirové době mnohdy nemůžeme navštívit příbuzné, přátele, známé, kteří by nás potřebovali. Komunikační prostředky se zdají být jedinou možností, jak zprostředkovat svou konkrétní lásku. Následující zamyšlení nám ukazuje další cestu. „Je velice moudré trávit...
Dobře se zakořenit v přítomnosti
„Oslavovat, abychom se setkali“ je motto, které jsme si jako Hnutí fokoláre zvolili, abychom si v roce 2020 po celém světě připomínali sto let od narození naší zakladatelky Chiary Lubichové. Ještě před několika týdny se nám toto...
Prožíváme čas milosti!
Slova Jesúse Morána, spoluprezidenta Hnutí fokoláre, která zazněla během kázání při mši za zavřenými dveřmi přenášené přes internet v den výročí úmrtí Chiary Lubichové 14. března 2020. (…) V těchto posledních týdnech – kromě...